Negatori genocida u Srebrenici I Bosni i Hercegovini

Falsifikatori historije

Ljiljana Bulatović-Medić, autorica nekoliko 'knjiga' u kojima slavi optužene ratne zločince i negira genocid u Srebrenici, ekstremni je srpski pisac i ˝izvor˝ bez ikakve vjerodostojnosti. U maju 2005. učestvovala je u diskusiji na beogradskom Pravnom fakultetu o temi ˝Istina o Srebrenici˝, koju je organizirao još jedan negator genocida, Milivoje Ivanišević. Kazala je da se u Srebrenici nije dogodio genocid, te da su ˝Karadžić i Mladić istinski heroji srpske nacije˝. Pozvala je da se mezari srebreničkih žrtava genocida premjeste iz ˝srpske Srebrenice˝ u Federaciju, jer ˝grobovi zauzimaju vrlo produktivan dio zemljišta koji bi se trebao koristiti za poljoprivredu˝. Njena knjiga ˝Krici i opomena˝ sadrže sličnu retoriku laži koje su proizvele ultra-nacionalističke srbijanske fabrike za negiranje genocida. Ugledni britanski historičar dr. Marko Attila Hoare, jednom je primijetio:˝Prosječan student sa Kembridža bio bi posramljen da proizvede takvu vrstu smeća kakve su proizveli Michael Parenti, Diane Johnstone, Kate Hudson i drugi loše informirani negatori genocida...˝ U Ljiljaninom uvrnutom umu, Mladić je ˝heroj˝ i ˝simbol svega dobrog što Srbi mogu ponuditi˝, dok su npr. Markale i genocid u Srebrenici još jedni u nizu primjera ˝zapadne urote protiv hrabrog srpskog naroda˝. Godine 1996. objavila je djelo pod nazivom ˝General Mladić˝, a 2002. drugo izdanje knjige ˝Radovan˝. U knjizi ˝Krici i opomena˝ srebreničke žrtve etiketira kao ˝mudžahedine˝ i ˝krvožedne teroriste˝ koji muče ˝nevine˝ i ˝nenaoružane˝ bosanske Srbe; dakle, implicira da su žrtve zaslužile da umru. Sve se uglavnom zasniva na principu rekla-kazala i većina teksta je plagijat knjige ˝Hronika našeg groblja˝, Milivoja Ivaniševića. Jedna od pretjerano izmišljenih laži jeste i ona da su ljudi pod komandom Nasera Orića mučili ˝srpsku djecu˝ u Policijskoj stanici u Srebrenici. (Tribunal u Hagu je u presudi Oriću zaključio slijedeće:˝Dok su Srbe (10-15 srpskih vojnika zarobljenih tokom borbi) rutinski tukli dok su bili zarobljeni u zgradi, srpske žene i djecu nisu tukli."

Marco Van Hees, bivši holandski pripadnik mirovnih snaga, koji je 1995. bio u Srebrenici, pokretačka je sila aktivnosti u 2008. o negiranju genocida u ovom mjestu. On opravdava srpske ratne zločince i ne slaže se s onim što on naziva ˝verzijom događaja koje nameću jednostrani zapadni mediji˝.Iako se to nije moglo provjeriti, njegova je majka, navodno, srbijanskog porijekla, dok mu je otac Holanđanin, a ponudio se da svjedoči u korist Karadžića. Van Hees je izjavio da su morali "zaštititi sebe od muslimana, a ne štiti muslimane od Srba" u Srebrenici. Ono što su holandski veterani prevođeni Van Heesom propustili spomenuti jeste to da su srpski vojnici nosili kacige nizozemskih vojnika i bili prerušeni kao UN trupe, kako bi zavarali bošnjačke muškarace i dječake u Srebrenici da se predaju. Zatim su ih ubili. Njegov holandski prijatelj, Aleksandar Gavrilović, porijeklom Srbin (čiji su roditelji prije oko 30 godina u Holandiju došli iz Čačka) izjavio je slijedeće:˝Moj glavni cilj je da ljude naučim istinu o stradanjima Srba, ne samo u proteklim ratovima, nego u cijelom 20. stoljeću. Za početak, prevest ćemo na holandski knjigu Milivoja Ivanišević, direktora Centra za istraživanje zločina protiv srpskog naroda, pod nazivom ´Srebrenica, juli 1995, U potrazi za istinom´.˝

Stefan Karganović, prijatelj pomenute dvojice, kojeg su srbijanski mediji predstavili kao ˝američkog advokata˝ jer je bio podnio tužbu protiv UN-a i Holandskog bataljona zbog ˝patnji Srba u UN-ovoj zaštićenoj zoni˝. Karganović je, nesumnjivo, višetalentiran čovjek, ali nije ni pravnik ni advokat. Radio je i kao ˝tumač˝ u Hagu, prilikom odbrane ratnog zločinca Momčila Krajišnika. U zadnje se vrijeme pokušava ˝provući˝ kao osoba s kredibilitetom. Novinarima B92 je kazao da se bošnjačke žrtve ne mogu poreći, ali da on želi razgovarati i o "pričama srpskih žrtava na području Srebrenice tokom rata između 1992 i 1995." Samozvani pravni ekspert, prvi čovjek nevladine organizacije Istorijski projekat Srebrenica, koju Vlada RS-a svake godine iz budžeta počasti sa 400 hiljada maraka,

Samoproklamirani istraživač „istine o Srebrenici“ Karganović već godinama minimizira genocid i broj žrtava ubijenih u Srebrenici.

Karganović je prvi čovjek nevladine organizacije Istorijski projekat Srebrenica registrirane u Holandiji. Sve u vezi s ovom nevladinom organizacijom koju finansira Vlada RS-a je veoma čudno, pogotovo karijera i životni put njezinog predsjednika.

On je, navodno, pravnik koji je dugo živio u Americi, a danas se bavi osporavanjem broja žrtava srebreničkog genocida s vojnog stanovišta na osnovu gubitaka divizija Armije BiH u povlačenju.

Još čudniji je naučni saradnik organizacije Ljubiša Simić, samozvani forenzičar, inače ljekar opće prakse koji je zaposlen na određeno vrijeme na banjalučkoj Neurohirurgiji kao sekundarac.

Simić se bavi osporavanjem broja srebreničkih žrtava na osnovu nestručne analize dokumentacije Haškog tribunala o masovnim grobnicama koju su proveli ekspertski timovi forenzičara EU-a. Karganović u svojim istupima za, uglavnom, srbijanske medije tvrdi da „ni prije deset godina ni danas nigdje ne postoji osam hiljada tijela kojima bi se dokazalo da je u Srebrenici strijeljano toliko ljudi, a posebno ne genocid“. Između ostalog, taktika Karganovića i Simića jeste umanjiti broj zatočenih i strijeljanih Srebreničana, odnosno, utvrditi kako je velika većina pobijenih stradala u vojnim sukobima prilikom pokušaja proboja iz opkoljene enklave. Dakle, dokazati kako nema govora o ratnom zločinu, a kamoli genocidu, nego o žrtvama vojnih sukoba.

Da bi se vidjelo kako, zapravo, funkcionira ova NVO dovoljno je otići na njihovu internetsku stranicu. Tu se može naći i rad izvjesne Ivone Živković koja je analizirala snimak na kojem se vidi kako pripadnici jedinice Škorpioni kod Trnova strijeljaju šestoricu srebreničkih dječaka i ustvrdila kako se radi o montaži!? Iako se po Banja Luci predstavlja kao vrhunski pravni ekspert, najdalje dokle je Karganović mogao dobaciti bilo je mjesto prevodioca u timu obrane Momčila Krajišnika. Karganović i Simić navodno žive u iznajmljenom stanu u u centru Banje Luke, koji plaća nevladina organizacija koju finansira Vlada RS-a. Njihov kvazinaučni pristup presudama u Haagu potvrđenom genocidu Vlada RS-a protekle tri godine finansirala je sa po 400 hiljada maraka godišnje. Zbog milion i 200 hiljada maraka koje je Vlada iz budžeta do sada uplatila Karganovićevoj nevladinoj organizaciji Dragan Čavić, bivši predsjednik Republike Srpske tražio je od premijera RS-a Aleksandra Džombića odgovor o Karganovićevim malverzacijama. Čavić je ustvrdio kako se za Karganovićev projekat kojim se negira genocid već nekoliko godina izdvajaju budžetska sredstva. Karganovićeva NVO Istorijski projekat Srebrenica registrirana je u Holandiji a Skupština RS je prije tri godine, dok je Dodik bio premijer, izglasala da budžet ove organizacije na godišnjem nivou bude 400.000 maraka. Karganović i njegov Istorijski projekat Srebrenica nikada do sada nije javno obznanio imena svojih finansijera niti je Skupštini RS-a podnio izvještaj o svome radu.

James Byron Bissett je bivši kanadski diplomata. Bio je Visoki povjerenik za Trinidad i Tobago i opunomoćeni ambasador za Jugoslaviju, Albaniju i Bugarsku. U pokušaju da prikažu smrt između 8.000 i 10.000 Bošnjaka kao pretjerivanja ili izmišljotine, negatori genocida u Srebrenici, poput Michaela Averkoa, neobuzdano manipuliraju geopolitičkim podacima, referentnim radovima, temeljitim historijskim činjenicama, sudskim nalazima i drugim izvorima informacija i reportažama. "Revizionistička" propaganda napada objektivnost i pravnu valjanost Međunarodnog krivičnog suda za bivšu Jugoslaviju (ICTY) i Međunarodnog suda pravde (ICJ), gdje je opća historija genocida po prvi put ustanovljena. Takve institucije razbile su kredibilitet Michaela Averkoa. Mišljenje je jeftino i svako ga ima. Ali, genocid u Srebrenici nije ˝nečije mišljenje˝ nego pravosnažna činjenica! Averko je slao e-mailove u kojima je pokušao diskreditirati svjetski priznatog naučnika dr. Marka Attila Hoarea, a na forumima je nastojao okupiti podršku onih koji se slažu s njegovim mišljenjem, negiraju genocid, revizionistima i teoretičarima zavjera. E-mail koji je tada poslao dr. Hoareu sadržavao je imena i adrese ljudi koji negiraju genocid, poput: Edwarda Hermana (Ed Herman), Srđe Trifkovića, Diane Johnstone, Jamesa Jatrasa, Nebojše Malića, Davida Bindera, Julije Gorin, Jareda Israela, Georgea Bogdanicha, uključujući i razne članove Istraživačke grupe Srebrenica, kao i ICDSM (Međunarodnog odbora za odbranu Slobodana Miloševića).

Darko Trifunović je pravnik i profesor na Fakultetu sigurnosnih studija Univerziteta u Beogradu. Nekad je radio za Ministarstvo vanjskih poslova BiH. Nakon odlaska iz diplomatske službe pod kontroverznim okolnostima, napisao je veoma kritiziran izvještaj Vlade Republike Srpske u kojem je negirao da je došlo do pokolja u Srebrenici za vrijeme rata. Dobio je trenutni položaj u Beogradu, gdje se na Univerzitetu specijalizirao za proučavanje ˝islamskog terorizma˝. Odjednom je postao ˝stručnjak za terorizam˝, omiljen srbijanskim i medijima iz Republike Srpske. Dešavalo se da su neke zapadne obavještajne i sigurnosne službe njegove tvrdnje shvatale ozbiljno.

Milorad Dodik, predsjednik Saveza nezavisnih socijaldemokrata, završio je Fakultet političkih nauka u Beogradu. O genocidu počinjenom u Srebrenici pitali su ga više puta, ali je samo jednom, ubrzo nakon haške presude u februaru 2007. javno izjavio, u tv prijenosu uživo, da pokolj u Srebrenici ˝iako je bio strašan zločin, nije bio genocid˝. Uprkos tome što su tokom agresije na BiH svi dijelovi RS-a etnički očišćeni od Bošnjaka i Hrvata, Dodik je 2008. godine izjavio da se:˝srpski narod 1990-ih godina borio kako se Jasenovac ne bi ponovio. Rezultat tog sukoba je Republika Srpska˝.

Grčki advokat Alexandros Lykourezos lični je prijatelj Ratka Mladića. On je također negirao genocid u Srebrenici, u dokumentarcu "Grčki način" (IKON, 2002.) u kojem je tvrdio da on lično ne "vjeruje da je 7.000 (ljudi) ubijeno je u Srebrenici".

Peter Brock je novinar i autor knjige "Medijsko čišćenje: Prljavo izvještavanje". Tokom bosanskog genocida, pisao je članke u kojima je tvrdio da ne postoje koncentracijski logori u Bosni. Također je tvrdio da su masakrirani Srbi prikazivani kao muslimanske žrtave. Njegove su članke mnogi kritizirali.

Takozvani istraživački novinar i autor knjige "Kako je džihad došao u Evropu", Nijemac Jurgen Elsasser tvrdi da je "oko 700 bosanskih Muslimana ubijeno je u Srebrenici". On je to rekao u intervjuu za srpsku web stranicu poznatiju kao Bizantijski blog. Između ostalog, Elsasser je u intervjuu izjavio da je ˝priča o Srebrenici kao najstrašnijem zločinu u Evropi poslije Drugog svjetskog rata klasična manipulacija˝ od strane Haga, koji nije ništa drugo nego ˝instrument američke politike za uništavanje Srbije˝.

Među onima koji svako malo koriste priliku izjaviti da se u BiH nije dogodio genocid su još i: Noam Chomsky, teoretičar, Edward S. Herman, profesor Univerziteta u Pensilvaniji, Nebojša Malić, srpski radikalni ultranacionalista, James Luko, bivši ˝istražitelj ljudskih prava˝.