Narodna dimenzija briljantnog bosanskonovskog uma svjedoči o zločinu prema gradu i njegovim građanima

Mnogobrojni relevantni izvori različite provenijencije pouzdano ukazuju na dvije početne i osnovne, bitne, fundamentalne postavke i odredbe savremenih događanja i događaja u Bosni i Hercegovini na kraju XX stoljeća: prvo, na Republiku Bosnu i Hercegovinu je izvršena klasična oružana agresija, odnosno zločin protiv mira i sigurnosti čovječanstva, što je po osnovnom shvatanju i definiciji međunarodni oružani sukob i drugo, na okupiranim teritorijama nezavisne i univerzalno priznate Republike Bosne i Hercegovine, članice Ujedinjenih nacija, kao i u gradovima u opsadi, nad Bošnjacima je izvršen najteži zločin - zločin genocida. Riječ je o zločinima koji su nastali na temeljima fašističke ideologije, dvije genocidne politike, dva velikodržavna projekta, dva zajednička zločinačka poduhvata, dva nacionalistička pokreta, dvije agresivne i genocidne strategije, dviju država. Takva fašistička ideologija, politika i praksa genocidnog karaktera je imala za cilj - formiranje velikosrpske i velikohrvatske države na račun samostalne i suverene, historijski trajne i jasno definirane države Bosne i Hercegovine. Cilj tih ideologija, politika i prakse bio je osvajački rat za teritorije, za ``životni prostor'', za otimanje tuđe - bosanske zemlje.

Genocid je namjerno ubijanje ljudi zbog njihove pripadnosti nekoj rasi, vjeri, naciji, političkoj stranci ili drugoj društvenoj grupi. Genocid je i podupiranje težnji koje dovode do takve akcije. Genocid je dakle zločin u kome je dokazana namjera da se neka populacija uništi. Genocid nije slučajna pojava, nego nužna posljedica lošeg stanja članova društvene skupine koja je počinila zločin. U Bosni i Hercegovini pored agresorskih ratnih dejstava i strahota, po svom karakteru, značaju i prirodi posebno se izdvaja genocidno djelovanje srpskih vojnih i civilnih vlasti prema Bošnjacima, civilima, ranjenicima, bolesnicima, ratnim zarobljenicima, ženama, intelektualcima i mladima. Obimna dokumentacija i građa ukazuje da su nad Bošnjacima samo zato što su pripadnici bošnjačke nacionalne grupe, što su pripadnici ideje Bosne i bosanskog duha, što su muslimani, masovno, kontinuirano u dužem vremenskom razdoblju vršeni sistemski zločini genocida, ratni zločini protiv civilnog stanovništva, ratni zločini protiv ranjenika i bolesnika, ratni zločini protiv ratnih zarobljenika, zločin silovanja, zločin etnocida, ekocida, urbicida, kulturocida, elitocida i etničkog čišćenja. Dokumentacija o stradanju bošnjačkog naroda ukazuje na zamah, obim, dinamiku i intezitet strahota, mučenja i nečovječnog, surovog postupanja, kojima su Bošnjaci bili izloženi, pod utjecajem, instrukcijom, nadzorom i naredbom zvaničnih organa Srbije. Posebno su dokumentovani zločini namjernog ubijanja civila i zarobljenih lica, pripadnika bošnjačkog naroda, kao i odvođenje civilnog stanovništva bošnjačke nacionalnosti i zarobljenih Bošnjaka u koncentracione logore smrti, nehumano postupanje, zlostavljanje, ubijanje i silovanje.

Knjiga `` Mutne rijeke – 2, Istina o Bosanskom Novom `92. - `95.'' koju držite u rukama, sobom nosi istinu o agresiji i genocidu, svjedočenjem naroda. Knjiga ima dvije znamenitosti: prvo, ovo je kapitalno svjedočanstvo o velikosrpskom genocidu u Bosanskom Novom, drugo, ova je knjiga paradigma koja ukazuje kako je moguće o zločinima nad bosanskonovskim Bošnjacima i Hrvatima sačiniti svjedočanstvo koje će istovremeno biti i vrijedan dokument i čitljivo štivo, što bi morala biti stilistička karateristika svih tekstova namijenjenih memorisanju velikosrpskih zločina.

Ovo kapitalno djelo o genocidu u Bosanskom Novom je proizvod patriotskih, humanističkih, hrabrih nastojanja odvažnih Novljana, koji su osjetili egzistencijalnu bitnost bošnjačkog pamćenja. Bosanskonovski otpor genocidnom zatiranju bošnjačkog bića i multikulturnom, multivjerskom i multinacionalnom zatiranju identiteta ideje Bosne i bosanskog duha se u ambijentu najbrutalnijeg nasrtaja na čovjeka, narod, društvo, državu svodio na odvažno sakupljanje informacija koje poredane u knjigu pamćenja svjedoče o največem zločinu u Evropi poslije Drugog svijetskog rata, genocidu u Bosni i Hercgovini.

U bosanskonovskom leglu četništva iznikao je odvažni i inteligentni bosanski patriotski, narodni otpor zloduhu velikosrpske agresije i genocida. Maksimum patriotskih nastojanja u opsjednutom gradu ogledao se u prikupljanju i distribuciji informacija, što je u odnosu na na okupatorsku vlast imalo značenje subverzivnog djelovanja, koje je podlijegalo najstrožoj kazni, dakle – likvidaciji. Bosanskonovski narodni patrioti su u širenju istine o zločinima kroz knjigu sjećanja, vidjeli jedini način otpora zaboravu, jedini način da istina pobijedi i pravda zadovolji. Oni su svoje živote izložili borbi za Bosnu i Hercegovinu. U tome se ogleda odvažnost bosanskonovskih nastojanja, kao što se inteligentnost, odnosno vizionarstvo tog činjenja i žrtvovanja ogleda u obilju svjedočenja koji danas čini ovu važnu knjigu. Da se i ova odvažna grupa bosanskonovskih patriota prepustila sudbini, da je skrštenih ruku čekala ishodište zla, danas ne bismo znali ni deseti dio istine o zločinima u Bosanskom Novom, a čiji su glavni momenti sakupljeni u ovoj kapitalnoj knjizi.

Autorski pristup u ovoj knjizi je baziran na autobiografskim elementima i svjedočenjima naroda, što apsolutno nije smetnja, već je prednost u cjelovitom dokumentiranju zločina. Autori priča-svjedočenja su izravni svjedoci mnogih ključnih događaja u Bosanskom Novom, tako da u svome pristupu oni podjednako koriste i autobiografski i dokumentaristički izraz. Ovaj momenat ističem kao kvalitativ, jer upućuje na autobiografsku vjerodostojnost, koja uz to biva ilustrirana neoborivim činjenicama.

U knjizi je ispisan tekst koji se može čitati u ma kojem vremenu, i u ma kojem prostoru, jer je genocid u Bosanskom Novom smješten u kontekst povijesnog kontinuiteta. Politika genocida sustavno se sprovodi već više od 150 godina. Upravo ovakav pristup temi čini se kao valjan spisateljski obrazac koji bi se morao uvažavati kada se ispisuju teme o bošnjačkom stradanju, a kada se ne računa da ta svjedočanstva trebaju čitati i oni koji danas nisu naši suvremenici, i kojima će biti potrebna dodatna objašnjena za razumijevanje konteksta i kontinuiteta velikosrpskog genocida nad Bošnjacima. Čitajući knjigu u intelektualizmu i manirima narodnih autora našao sam paradigmu stradanja Bošnjaka. To umijeće lobiranja, opčinjavanja, plasiranja svojih stavova, upravo je momenat koji je falio Bošnjacima u pogledu saopćavanja istine o genocidu. Novljani su to bogatstvo nosili sobom, i zbog toga se istina o genocidu u Bosanskom Novom, uprkos blokadi, ipak probila do svjetske javnosti. Pored primjerne moralne i patriotske veličine, u ovoj se knjizi može spoznati i funkcionalna dimenzija tog briljantnog intelektualnog bosanskonovskog narodnog uma. Ovo svjedočanstvo o agresiji, teroru i genocidu u Bosanskom Novom bitno oslikava stanje na području Bosne i Hercegovine, otkrivajući da se teror kakav se događao u Bosanskom Novom bio istovjetan gdje god se uspostavljena okupatorska četnička vlast.

Knjiga je pozitivan primjer individualnog narodnog nadrastanja naših institucionalnih zagubljenosti.

Ova knjiga ostaje kao dosad najvrednije svjedočanstvo o genocidu u Bosanskom Novom a nadasve kao primjer mogućnosti da grupa odvažnih narodnih ljudi, bez obzira na sve prepreke, svome narodu i svojoj domovini može zavještati djelo koje pamti i opominje Bošnjacima.

Prof. Emir Ramić

Dirketor Instituta za istraživanje genocida, Kanada

Predsjednik Kongresa Bošnjaka Sjeverne Amerike, Ogranak za Kanadu

Hamilton, Ontario, Kanada

07. 07. 2013.