SERIJAL - ZAPISI PROTIV ZABORAVA GENOCIDA U BOSANSKOM NOVOM

Serial br. 3.

Autor: mr.sc. Ante Milinović, Član Internacionalnog ekspertnog tima Instituta za istraživanje genocida, Kanada

Ovo nije poziv na osvetu i mržnju, već poziv na obnovu naše bosansko-hercegovačke domovine, ali da nikad ne zaboravimo zvjerske zločine srpskog separatističkog genocida u bosansko-novskom kraju

1. Galbraith o srpskom fašizmu u RS

Danas novi srpski voždovi RS Dodig i Vuković prijete Bosni i Hercegovini totalnom secesijom ili novim ratom ako se ustavnim promjenama njihovom entitetu vrati predratni status privredne regije, jer su uvjereni da je svijet zaboravio one strahovite genocidne zločine nad svojim golorukim nesrpskim susjedima, kada su usred međunarodno priznate države Bosne i Hercegovine oni zajedno s Miloševićem i Karadžićem stvarali svoju fašističku državu Republiku Srpsku. Ali stvari sa zaboravom ipak ne stoje tako, jer po međunarodnom pravu ratni i genocidni zločini nikad ne zastarijevaju, pa je bivši ambasador Sjedinjenih Američkih Država u Hrvatskoj Peter Galbraith ustvrdio je 17.10.2008. godine u razgovoru za Dnevni avaz da je vodstvo Republike Srpske bilo fašističko i genocidno, a da je vojska RS-a također bila fašistička i genocidna. Taj razgovor je objavljen nakon Galbraithove izjave za Američki nacionalni radio (NPR) da su "bosanski Srbi genocidni fašisti". On je objasnio da je to bila rasprava o ratovima na Balkanu i u BiH i da je tamo napravio paralelu s Njemačkom nakon Drugog svjetskog rata, te ponovio da su rukovodstvo RS i Vojska RS iz tog doba bili fašistički i genocidni, ali da ne misli da su to i svi bosanski Srbi! Galbraith je komentirao i zašto tada SAD nije dopustila ulazak hrvatskih trupa u Banjaluku i rekao: Možda bi bilo bolje da je HV za vrijeme Oluje ušao u Banja Luku, jer tadašnje vodstvo bosanskih Srba bilo genocidno i fašistoidno te bi bilo bolje, da smo dopustili da budu potpuno poraženi, jer bi regija bila stabilnija. Umjesto toga, SAD su se odlučile za kompromis, plašeći se da bi nakon pada Banjaluke na koridoru u Posavini bilo najmanje 300-400 tisuća ljudi i veoma teška humanitarna situacija, jer je tamo u egzodusu već bilo dosta izbjeglica iz SAO Krajine. Plašeći se humanitarne katastrofe, čelni ljudi SAD nisu dopustili da HV zauzme Banjaluku, a bilo je i drugih faktora koje su uzimali u obzir.

Galbraith je jedan od svjedoka optužbe na haaškom tribunalu na suđenju hrvatskim generalima zbog vojno-redarstvene akcije "Oluja". Prilikom svjedočenja, u jednom trenutku Galbraith je spomenuo kako je za vrijeme trajanja "Oluje" napomenuo stajalište Amerikanaca hrvatskom Predsjedniku Tuđmanu da "je izuzetno važno da HV oslobodi još tri grada - Sanski Most, Bosanski Novi i Prijedor, ali ne i Banja Luku". Također, iznio je informaciju da su Amerikanci na jedan način podržavali akciju zbog mogućnosti da Bihać doživi sudbinu Srebrenice te kako do okončanja rata u BiH ne bi došlo da nije bilo akcije HV-a koju je vodio danas optuženik na haaškom tribunalu general Ante Gotovina.

Nakon završetka akcije "Oluja", nikada do kraja nije razriješeno pitanje zašto je Bosanski Novi kao i Prijedor na kraju ipak prepušten Republici Srpskoj. HV je u jednom trenutku čak i ušao u dijelove općine Bosanski Novi, uz veliki broj poginulih pripadnika HV-a…

Galbraith je također Dnevnom avazu potvrdio kako se nakon američkih izbora može očekivati da pobjednik, Obama i njegova administracija poduzmu jači angažman na Balkanu. Hrvatska je ušla u NATO, a uskoro će postati i članica EU. Nisu ni vijesti iz BiH tako loše, mada znam da su ljudi u vašoj zemlji generalno nezadovoljni. Ipak, u proteklih deset godina zabilježen je izuzetan napredak. U Srbiji imate demokratsku vlast...

2. Koga još može obmanuti banjalučki mafijaš Vito Korleone?

Nedavno se jedan mladi imenjak mafijaša Vite Korleonea, tobože dekan nekog fakulteta, u banjalučkim «Nezavisnim novinama» hvalio svojim mirotvorstvom i oštrom nestranačkom distancom od Dodika i izvršilaca nedavnih srpskih genocidnih zločina, da bi odmah zatim nesrpskim sugrađanima gromoglasno zaprijetio novim ratom i krvavim pokoljima, a cijeloj Bosni i Hercgovini moćnim i dobro plaćenim srpskim lobijima svuda po svijetu, ako se samo pokuša ukinuti njegova «večita» fašistička pokrajina u Bosni, kako je ovih dana ponovo naziva i američki ambasador Galbraith!

Taj je mafiozo već u naslovu svog intervjua ustvrdio da je «BiH PRED RASPADOM»,

ali u svom dugom trućanju ni jednom rječju nije spomenuo desetine hiljada pobijenih Bošnjaka i rijeke bosanske krvi na kojima je stvorena po njemu «večita vlast» tobožnje Republike Srpske. On se očigledno uzda u neodoljivu moć korupcionaškog novca, u razne srpske lobije ali i agenturne poltrone među nama, a ponajviše u zaborav našeg genocidnog stradanja, jer nam je spreman pokazati svu plemenitu dobrotu svoga «vaseljenskog nebeskog naroda» …

Koja li je to beskrajna drskost ?!? Taj lažljivi mafijaš je postao dekan i član Političkog savjeta Saveza za demokratsku Srpsku, dakle moćan demokrat entitetski vožd u RS, koji truća o njenoj demokratskoj neuništivosti, ali u potpunosti ignorira sve zločine nad nesrpskih sugrađanima, sve naše masovne grobnice, spaljena naselja, minirane džamije, konc-logore, barbarske pljačkaške deportacije… Ima li takve bezočnosti i takvoga ljudožderskog divljaštva još negdje na svijetu ?

3. Republika Srpska ne bi mogla preživjeti kao neovisna

Visoki predstavnik međunarodne zajednice u BiH Miroslav Lajčak izjavio je 14.10.2008. za njemački tjednik Der Spiegel da bi srpski separatisti u Bosni i Hercegovini svojim referendumom o odcjepljenju Republike Srpske (RS) prekoračili "crvenu crtu" koju je postavila međunarodna zajednica, a osim toga RS ne bi mogla ekonomski preživjeti kao neovisna država. Lajčak po takozvanim Bonnskim ovlastima može opozivati političke dužnosnike u BiH za koje se ocijeni da ne surađuju, pa tako i Milorada Dodika, ali je istaknuo kako smjenom premijera RS-a Dodika ne bi mnogo pomogao zemlji Bosni i Hercegovini "jer umjesto da traže smjene, ljudi moraju shvatiti da im političari nacionalisti zatvaraju put u Europsku uniju", rekao je Lajčak.

To je zapravo bio Lajčakov odgovor na Dodikovu izjavu od prije nekoliko dana kako ima svoj scenarij ako ga Lajčak opozove te da bi u tom slučaju utemeljio nevladinu udrugu kojoj bi on n bio predsjednik i "na njenom čelu poveo bi Republiku Srpsku u borbu za osamostaljenje". Na upit hoće li spriječiti takav pokušaj Dodigovog poigravanja s nekim referendumom o odcjepljenju Republike Srpske, Lajčak je odgovorio da "to ne bi dopustio". Dodao je kako je opasnija Dodikova prijetnja da će uništiti BiH na mnogo jednostavniji i zakonit način - povlačenjem svojih ministara i zastupnika iz središnjih državnih tijela i prelaskom u oporbu". Lajčak je rekao kako bi to "paraliziralo parlament», jer više ne bi bilo zajedničke vlade a time ni zajedničke države Bosne i Hercegovine, jer nju čine sva tri konstitutivna, kazao je Lajčak za Der Spiegel.

Zar je moguće da jedan visoki predstavnik međunarodne zajednice razmišlja i nastupa u javnosti tako kapitulantski o prijetnjama genocidnih voždova ?

4. Četnici su tukli topovima po koloni civilnih izbjeglica

Malo se zna o mnogim kolonama nesrpskih prognanika iz doline Sane koje su srpski agresori deportirali 1992. godine preko doline Lašve, jer su oni sistematski uništavali svu dokumentaciju o svojim genocidnim zločinima. Zahvaljujući hrabrom «Vjesnikovom» novinaru Andriji Tunjiću, koji se probijao kroz četničke linije, kontrole i uporišta sa stranim pasošem i identitetom, spašeni su takvi dokumenti i objavljeni 1994. godine u njegovoj dokumentarnoj knjizi "Boja smrti - Bosanska ratna zbilja". To su potresni dnevni zapisi župnika Ivana Ravlića iz crkvenog ljetopisa njegove župe Podkraj kod Turbeta u dolini Lašve o tim stradanjima nesretnih prognanika.

Citiramo samo neke dijelove ljetopisa:

* * * Dana 19.VII. 1992., uoči Ilinja u 22,30 otvorena je velika srpska vatra po Turbetu

iz raznog naoružanja, na što su naši (iz hrvatsko-bošnjačke obrane, HVO) žestoko uzvratili.

Zbog tih napada svećenik Ivan Ravlić već oko 90 dana spava u podrumu, a sprovodi su od 22 do 24 sata dakle noću. Crkva je pogođena šest puta, dvorana za vjeronauk tri puta.

Svakog dana crkveni objekti sve su ruševniji. Istog dana bio je veliki egzodus muslimanskog naroda iz Kozarca i drugih sela kod Prijedora.

* * * Dana 22 VIII. 1992. oko 2000 Muslimana i malo Hrvata prođoše kroz Podkraj kao izbjeglice, protjerani iz Prijedora grada.

* * * Dana 23.VIII.1992.oko 500 izbjeglica, pretežno Hrvata iz Kotor Varoša, prođoše kroz Podkraj. Isti dan njih oko 700 u HVO u Travniku daje zavjet, da će braniti samostalnost i suverenitet BiH. Ceremonija je bila na visokoj razini.

* * * Dana 2.IX. 1992., u predvečerje iz općine Sanski Most, iz sela: Okreč, Kamengrad Donji i Gornji, Podbriježje, Došča i Šimunovca kroz Podkraj prođoše protjerani sa svojih ognjišta, oko 2500 duša, uglavnom Muslimana. Bilo je 18 autobusa i četiri šlepera, koji su ih doveli do Karaule..

* * * Dana 5.IX. 1992. izbjeglice iz Ključa u 50 autobusa po oko l00 ljudi, (ukupno 5000), pretežito Muslimana i nešto Hrvata, iz sela: Velagići, Velečevo, Ljuboćani Gornji, Šehići, Krasulje i dr., iz više od 10 sela. Sela koja su spaljena su: Rastoka, Zablaće, Velaje, Ljubotića brdo, Plamenica i druga. Džamije u Ključu su minirane, a katoličku crkvu nisu minirali jer su oko nje srpske kuće.Izbjeglice se spremaju za Novsku.

* * * Dana 13.IX. 1992. u večernjim satima prošlo oko 160 izbjeglica iz Ključa, pretežito Muslimana. Maltretirani su od srbočetnika. Kako kažu, Hrvati će ići drugim pravcem u Hrvatsku.

* * * Dana 29.X. 1992. - Već tri dana i tri noći traje neprestani četnički napad na Turbe i Podkraj. Kolone izbjeglica iz Jajca idu prema Travniku. Kolona je duga oko 30-ak km. Na kolonu izbjeglica četnici pucaju iz svih oružja. Jajce sa susjednim selima gori. Srbi su zapalili sela oko Jajca : Mile, Rika, Vrbica, Burići, Prisoje, Carevo Polje.

Tužne vijesti doniješe mi Mato, Mara i Drago Bogić, da su četnici nekoliko dana tukli topovima s Vlašića, Smeta i Komara kolone izbjeglica da bi presjekli put spasa za izbjeglice iz Jajca, ali nisu uspjeli. I danas se oko tridesetak prognanika iz Jajca uputilo prema Travniku, u kojem su već sve ulice zakrčene od zaprežnih kola, auta, traktora, žena s djecom sa zavežljajima u rukama i sa suzama u očima i tugom u srcu. Pokunjenih glava traže izbjeglice tko će im otvoriti vrata. Mnogi otvoriše, koliko su mogli, jer je više izbjeglica nego smještaja po kućama. Ostat će u kronikama zapisano da je srpska vojska pucala po kolonama nemoćnih izbjeglica, i da mnogi iz kolona neće doći do neizvjesnog cilja, jer su svoje živote ostavili u kanalima pored puta. Možda će im se nekada kosti pokupiti i sahraniti kao nepoznatima. Ovaj egzodus iz Jajca ostat će u povijesti države BiH kao najmasovniji i najteži. Izvlačenje ranjenika iz Jajca moralo se izvoditi po noći bez svjetala, a po noći se obavljaju i sprovodi na lokacijama koje su vrlo blizu neprijateljskih položaja. Ja sam imao i ponoćni sprovod oko 23 sata posve blizu četničkih položaja.

5. Dejtonska srpska secesija BiH je pravno neodrživa

Početkom ljeta 2010. godine na Haaškom tribunalu je nastavljeno suđenje ratnom zločincu Radovanu Karadžiću, ali s toliko velikom popustljivošću tužitelja i sudaca prema tom notornom krvožednom balkanskom vampiru, da je to kod svih nas, žrtava njegovog šizofreničarskog ludila, izazivalo duboko gađenje i otvaralo niz pitanja o pravoj namjeri suda koji je odvratnom zločincu dopuštao ne samo bezočno krivotvorenje historijske istine o prošlosti Bosne i Hercegovine, nego i beskrajno sadističko mrcvarenje svjedoka optužbe njegovim šovinističkim kontraoptužbama, uz stalne pokušaje potpune zamjene teza i pozicija.

Zanimljivo je da u toj suludoj i sramotnoj situaciji nikome od tužitelja i sudaca nije padalo na pamet da postavi logičko pitanje tom zločincu bilo kakvo pravo na Republiku Bosnu i Hercegovinu, na tumačenje njene historije i državnost, kad taj psihopatološki manijak uopće nije Bosanac, već je iz sasvim druge države (Republike Crne Gore), čiji su zločini financirani isključivo novcem iz treće države (Republike Srbije) i koji i na Haaškom sudu govori isključivo službenim jezikom te treće države, a to je srbijanski ekavski dijalekt starog unitarističkog „s-h jezika“.

Da li bi sud nekom sličnom zločincu priznao takvo pravo i na područje Velike Britanije, Švedske ili Holandije, osporavajući im historiju i državnost u korist Velike Srbije ili Velike Njemačke, na primjer?

Upravo takvim ponašanjem i svim svojim drskim falsifikatima taj zlikovac je bezbroj puta pred sudom potvrdio da je on bio zločinački zapravo srbijanski petokolonaški uzurpator feudalnih prava na staru suverenu državu Bosnu i Hercegovinu i prava na život i smrt njenih građana !

Kako i zbog čega to sud nije vidio ?

Kako to nisu shvatili bosanski Srbi koji su tom genocidu u velikoj većini godinama davali podršku ?

Da li je to epidemija kokošjeg sljepila na zločinačke osvajačke namjere i djela ili srpski nadljudi (übermenši) doista imaju patentirano pravo na genocid?

Jesu li veliki i mali osvajači bili u dosluhu ?

6. Daytonski sporazum se mora uskladiti s konvencijom o genocidu

Na Haaškom tribunalu upravo traje (2010) sramotna sudska farsa u kojoj taj sud dopušta zločincu Radovanu Karadžiću da ismijava sud i međunarodno pravo, te svjedoke njegovih zločina pokušava pretvoriti u zločince! Haaški tribunal za ex-Jugoslaviju na sličan način na temelju potpuno izmišljenih optužbi prosrpskih tužitelja već desetak godina oštro progoni pobjednika nad četničkim zločincima i okupatorima trećine suverene države RH generala Antu Gotovinu, a vrlo malo čini da prisili Srbiju kao glavnog sponzora te agresije da izruči glavnog krvnika nesrpskih državljana RH i BiH, generala Ratka Mladića. Zato je Tilman Zülch, predsjednik Društva za ugrožene narode Internacional 26.10. 2009. godine najrezolutnije zahtijevao da Zapad poništi nezakonitu podjelu Bosne i Hercegovine kao posljedicu genocida koju je izvršio Karadžić, a legitimirao Dayton, nakon što su Međunarodni krivični sud (ICJ) i Međunarodni tribunal za ratne zločine za bivšu Jugoslaviju (ICTY), oba u Den Haagu, proglasili armiju i policiju Republike Srpske odgovornom za genocid u Bosni i Hercegovini, a pred sudom se sada nalazi Radovan Karadžić, jedan od trojice glavnih ratnih zločinaca s prostora bivše Jugoslavije. Daytonski sporazum (1995) je protivno međunarodnom pravu priznao „Republiku Srpsku“ koju su

Karadžić, Milošević i Mladić stvorili nakon agresije na BiH i etničkog čišćenja nesrpskog stanovništva s prostora okupiranog teritorija i time onemogućili povratak većine prijašnjega nesrpskog stanovnistva, te ponovno ujedinjenje zemlje koja je u ratu opustošena i razorena. Pod najtežim uvjetima u ta se područja usudilo vratiti samo 6 % prognanika. Umjesto da je u Daytonu ujedinjena Bosna i Hercegovina kao zemlja s 500-godišnjom multikulturnom i multireligioznom tradicijom, nagrađeni su zločinci odgovorni za rat i genocid, jer u Republici Srpskoj danas rade stotine ljudi u institucijama vlasti, policiji, privatiziranim poduzećima, pravosuđu i vladi, koji su počinili ratne zločine i koji su odgovorni za masovna protjerivanja i progone nesrpskog stanovništva, za masovna silovanja, koncentracione i zatočeničke logore kao i logore u kojima su vršena silovanja. Ti ljudi su odgovorni i za brojne masakre, medu ostalima, i za masakre počinjene u Srebrenici, Kozarcu, Prijedoru, Bosanskom Novom i druge te za izgladnjivanje i bombardiranje šest zastićenih zona Ujedinjenih naroda.Država Bosna i Hercegovina ima svoje oduvijek poznate regije prema ekonomskim, historijskim i geografskim kriterijama, a RS je nasilna okupaciona tvorevina.

Da bi se omogućilo takvo jedino pravedno rješenje, te stotine ratnih zločinaca se moraju odmah udaljiti iz pravosuđa, policije i organa vlasti RS i izvesti pred sud, a Srbija pod prijetnjom najoštrijih sankcija mora konačno isporučiti krvnika Ratka Mladića Tribunalu za ratne zločine u Den Haagu;

- treba pokrenuti novi program povratka koji bi omogućio svim izbjeglicama i prognanicima da se vrate na svoja ognjišta;

- mora se ubrzati proces prijema Republike Bosne i Hercegovine u Evropsku Uniju i njenu demokratsku legislativu.

Ne smije se zaboraviti da je VRS imala u Bosni i Hercegovini preko stotinu koncentracionih i zatočeničkih logora, kao i logora u kojima su vršena silovanja, sa preko 200.000 zatočenih civila, te da je više hiljada zatočenika ubijeno u koncentracionim logorima Omarska, Manjača, Keraterm, Trnopolje, Bosanski Novi, Foča, Luka Brčko, Sušica i drugim;

- da je izvršen planski elitocid ili fizička likvidacija pripadnika nesrpske akademske i političke elite;

- da su sve likvidacije bile strogo tajne pa nigdje nije evidentirano više hiljada ljudi koji su pobijeni na tajnim klaonicama i masovnim strijeljanjima kao kod vaktarnice broj 7 i 8 kod Bosanskog Novog i bačeni u rijeku Unu;

- da je protjerano preko 2,2 miliona Bosanaca, koji su se raselili na četiri kontinenta u 137 zemalja svijeta;

- da je u četverogodišnjem bombardiranju Sarajeva ubijeno 11.000 ljudi, od toga 1.500 djece;

- da je planski razoreno i spaljeno više stotina nesrpskih sela i gradskih četvrti;

- da su posve uništeni ili ostećeni katolički crkveni objekti i objekti islamske materijalne kulture, među njima i 1189 džamija i medresa te 700 katoličkih crkava i crkvenih objekata.

Ekstremni Srbi su samo u Srebrenice ubili 8.376 odrasla muškarca i mladića, te svuda planski uništavali masovne grobnice kao tragove svojih zločina, tako da se još traga za 15.000 nestalih osoba, silovali su više od 20.000 Bošnjakinja u logorima za silovanja i izvan njih, a 12. 284 vojnika UN-a su koristili kao taoce i kao "žive štitove".

Agresorska vojska Srbije i tzv. Republike Srpske su u agresiji na R BiH prekršili Konvenciju o sprječavanju i kažnjavanju genocida jer je u toj agresiji postojala namjera uništenja bošnjačkog naroda. Tu činjenicu je potvrdio Međunarodni krivični Tribunal za bivšu Jugoslaviju u svojim presudama i Kongres i Senat SAD-a u svojim Rezolucijama. Kongres Bošnjaka Sjeverne Amerike i druge najznačajnije organizacije iz dijaspore, osuđuju političku trgovinu u Daytonu kao nepravednu odluku kojom je nagrađen zločin od strane međunarodne zajednice koja je tako postala saučesnik u zločinu, jer je ignorisala nepobitne činjenice o genocidu u Bosni i Hercegovini i usporila proces pomirenja među narodima u Bosni i Hercegovini. Zato Daytonski sporazum stavlja još veću moralnu i političku obavezu na političke predstavnike Bosne i Hercegovine da insistiraju i istraju u zahtjevima za istinom i pravdom, te potpunim anuliranjem svih rezultata genocida. Kako je šteta koju su pretrpjele žrtve genocida neprocjenjiva u materijalnom i duhovnom smislu, te da te žrtve i njihova buduća pokoljenja moraju ostvariti svoje pravo na obeštećenje za svoja stradanja i ravnopravan i dostojanstven život na svakom pedlju Bosne i Hercegovine, KBSA smatra da je trenutno ustavno, demografsko i teritorijalno uređenje Bosne i Hercegovine direktan rezultat genocida, kao i svojevrstan nastavak tog genocida, te da je genocid mjestimice u potpunosti uništio a u cjelini bitno narušio karakter Bosne i Hercegovine kao istinske multi-etničke, multi-kulturne i multi-vjerske države. KBSA vjeruje da su principi Istine, Pravde i Slobode osnovni temelji na kojima građani i narodi Bosne i Hercegovine moraju graditi društvo, smatrajući izuzetno važnim i korisnim da se dijaspora ujedinjeno oglasi po presudi, te su zato najznačajnije organizacije u dijaspori usvojile Deklaraciju o pravnom, političkom i moralnom poništavanju svih rezultata genocida u Republici Bosni i Hercegovini, kojom zahtijeva da se:

- proces i pravac ustavne reforme u Bosni i Hercegovini mora u potpunosti rukovoditi činjenicom da je u Bosni i Hercegovini počinjen genocid, te konačno rješenje mora anulirati sve rezultate genocida, uključujući anuliranje Republike Srpske koja je po Odluci Međunarodnog suda pravde odgovorna za genocid u Srebrenici;

- da je daytonsko ustavno uređenje Bosne i Hercegovine, bazirano na etno-teritorijalnim principima, takođe direktan rezultat genocida i kao takvo mora biti ukinuto;

- da se društveno-političko uređenje Bosne i Hercegovine mora uskladiti sa njenim uređenjem koje je postojalo prije započinjanja genocida, što uključuje i teritorijalno ustrojstvo Bosne i Hercegovine;

- da svi praktični efekti genocida se moraju poništiti što uključuje i efektivan i samo-održiv povratak svih preživjelih žrtava genocida u svoje prijeratne domove.

- da Bosna i Hercegovina mora povratiti karakter istinske multi-etničke države na svakom dijelu svoje teritorije, status koji je imala do započinjanja srpske agresije koji je rezultirao stvaranjem etničko-čistih teritorijalnih cijelina.

- da potomci žrtava genocida, preživjele žrtve genocida, kao i država Bosna i Hercegovina, moraju biti obeštećeni u materijalnom smislu, kako bi se omogućilo ispunjavanje primarnih obaveza iz gornjih navoda.

- da država Bosna i Hercegovina mora donijeti zakon o zabrani negiranja genocida, te osigurati najstrožiju i najširu primjenu tog zakona.

- da politički predstavnici Bosne i Hercegovine moraju insistirati i istrajati na zahtjevima da Srbija i Crna Gora prihvate punu pravnu, političku, materijalnu i moralnu odgovornost za genocid, te da se obavežu da će u potpunosti podržavati i pomagati poništavanje efekata genocida i sprjećavati bilo kakve buduće pokušaje za ponavljanje genocida u Bosni i Hercegovini.

Veliku uzbunu u patriotskim krugovima i našoj dijaspori i posebnu protestnu Rezoluciju kod međunarodne javnosti je nedavno izazvala namjera RS da prisvoji državnu imovinu kao i privatnu imovinu za koju se redovno ne uplačuje jednostrano nametnuti srpski porez na nekretnine. Na sastanku vođa nacionalnih stranaka u Prudu 5.12.2008. godine pokušali su petokolonaši predati državnu imovinu BiH entitetu RS, ali su odustali, jer su se ipak uplašili javne osude da je to sahrana Bosne i Heregovine, budući da se državna imovina ne može komadati, ako BiH nije umrla pa se vodi ostavinska rasprava.

Nema sumnje da je jedini zvanični nasljednik federalne Socijalističke Republike BiH samo suverena država Republika BiH, pa je to zakoniti slijed da i u prvom koraku sva imovina mora biti gruntovno upisana na nasljednika. Ostali koraci koji mogu biti su posjedovna stanja gdje se mogu uključiti svi. Vlasništvo daje pravo raspolaganja imovinom, a posjedovni status daje pravo za savjesno korištenje, bez prometovanja i prenosa prava na druge. Gruntovni upis imovine na državu BiH znači da postaje titular na svakom dijelu teritorije. Titular BiH može uređivati granice sa susjedima i pokretati razne pravne postupke o vraćanju imovine, o razgraničenju na moru, o ugovaranju odnosa za hidroenergetski potencijal rijeke Drine itd. Ako se državi uskrati pravo raspolaganja državnom imovinom u korist entiteta, to zapravo znači raspad države, a entiteti sa imovinom postaju države. RS je već dosad uzurpirao hidroenergetski potencijal rijeke Drine pa BiH nema nikakve koristi od Drine, jer manji entitet tako hoće. Time su pokazali da ne zaslužuju ta prava jer je njihovo nesavjesno upravljanje imovinom skupo koštalo našu državu. Svi velikosrpski petokolonaši se tako sami otkrivaju jer se jako trude da se legalizuje daytonski Ustav, da se izvrši popis našeg desetkovanog stanovnistva, te da se uknjiži imovinu Republike BiH na entitete.